Ota ötököiden apu vastaan
Teksti: Päivi Kapiainen-Heiskanen
Kun rakentaa suojapaikkoja tuholaisten luontaisille vihollisille, ne nitistävät viljelyksiä kiusaavia tuholaisia ja pölyttävät kasveja.
Haukivuorelaisen luomutilan leveiden pientareiden annetaan kuhista kaikessa rauhassa. Helsingin yliopiston tutkija Anne Piirainen kulkee haavi olallaan ja kertoo innostuneesti luonnonkasveilla lentelevistä ötököistä ja perhosista.
Piiraisen ja Ukkosen perhe on asunut isännän kotitilalla vuodesta 2003. Alakouluikäisten pojanviikareiden vanhemmat käyvät töissä Mikkelin keskustassa virastohommissa. Kun tilan osti 50-luvulla Mikko Ukkosen isoisä, peltoa oli vähän ja sitä raivattiin lisää lypsykarjalle. Suontaus-nimi kertoo, että maat ovat olleet osin suopeltoja ja rantaniittyjä.
Nykyisin 20 peltohehtaaria tuottaa rehua lähellä luomunautakarjatilaa pitävälle Kalle Mattilalle. Tuotanto siirtyy kylvön jälkeen naapurille. Yhteistyö sujuu hyvin, sillä niittäjät ovat tottuneet jättämään emännän tutkimuskohteet, pientareet, riittävän leveiksi.
Helsingin yliopiston Ruralia-instituutissa tutkijana ja projektipäällikkönä yli 12 vuotta työskennellyt Piirainen on alkujaan kotoisin Oulujärven rannalta maitotilalta. Ötököistä hän hullaantui opiskellessaan maa- ja metsätieteellisessä tiedekunnassa Viikissä. Ennen alan opintoja hän ehti työskennellä matkailualalla ja opiskella puutarhuriksi.
”Jo pidempään on puhuttu pistiäisten, erityisesti kimalaisten, kadosta. Mitä enemmän peltoja on salaojitettu, sitä vähemmän on jäänyt pesimispaikkoja. Kun ojia avaa, kimalaiset palaavat. Viljelijä voi ojia suunnitellessaan miettiä, voisiko ne toteuttaa lohkon reunaosiin, sillä ympäristötuki mahdollistaa monimuotoisuusalojen tekemisen.”
Kimalaisia saa omaan elinympäristöönsä jättämällä tilaa pajuille, voikukille ja valkoapilalle. Tutkijan kotipihalla kukkiva valkoapila tuoksuu heinäkuussa.
”Kimalaiset ottavat pajuista ravintoa ennen kuin hedelmäpuut alkavat kukkia. Voikukkien pitäisi antaa kukkia loppuun, sillä niiden siitepöly auttaa kimalaisia tuottamaan jälkeläisiä. Loppukesästä valkoapila korvaa voikukat kimalaisten ravintolähteenä.”
Emäntä ymmärtää, että viherryttäminen herättää myös epäilyksiä.
”Sveitsissä IP eli integroitu tuotanto on ollut arkipäivää jo pitkään. Siellä tilalla on oltava tietty prosentti ns. kompensaatioalaa. Sen ei tarvitse olla peltoa, vaan se voi sisältää myös muuta alaa, kuten leveämpiä pientareita, pensaikkoa tai muuta tuottamatonta maata. Jokaisella tilalla on heikommin tuottavia kulmia, jotka kannattaisi pistää monimuotoisuusaloiksi.”
Mm. Ruralia-Instituutin hyödyllisten hyönteisten hyödyntämishankkeesta ja ötöiköiden houkuttelusta lisää lehdessä
![Uusin lehti](mp9_12.jpg)
SISÄLLYS 9/2012
-
Pääkirjoitus
-
MAATILAYRITYS: Marjatilasta kasvoi miljoonabisnes
-
TUTKIMUS:
Vuoden 2025 luomuviljelijä osaa automatisoida työnsä -
HYVÄ SATO -KILPAILU:
Syysrapsin siemenet maahan
-
KASVINVILJELY:
Lämpösummasta tieto tekstarilla
Syysrapsin kylvöt jäivät viime tippaan
Penetrometriin ei pidä luottaa sokeasti
Uutuuspuimurit houkuttelivat peltopäiville -
VIHANNESVILJELY:
Porkkana työllistää koko vuodeksi -
LUOMU:
Luomusipulin pioneeri kaipaa tutkimustietoa
Ota Ötököiden apu vastaan
Hevosten ja luonnon ehdoilla
-
URAKOINTI:
Yhteistoiminta antaa joustoa -
MARKKINOINTI:
Suomalainen laaturuoka houkuttelee venäläisiä -
NÄYTTELYT:
Brittien Cereals keskittyy ammattilaisiin -
MELA-TURVA:
Kannattaa kysyä -
BIOKAASU:
Tervolan opetusmaatila tuottaa sähköä lannasta
Junttilan maatilalla biokaasua hyödynnetään monipuolisesti
-
METSÄ:
Kanto kätkee ison energiapaukun -
PUUYRITTÄJÄ:
Koivu on klapien kunkku -
MAATILAYRITYS: Viholaisesta viljeltävä rohto- ja ravintokasvi
-
TOISTUVAT
Uutiset
Herra Punttila ja robottinsa Matti
Vähätalo
Verkossa
Antinpoika
Väinö Vältti
Nollarajalla
- Kannen kuvat Helena Anttila-Lindeman, Päivi Kapiainen-Heiskanen ja Silja Vuori
- Seuraava Maatilan Pellervo ja Eläin-liite ilmestyvät 4.10. ja Kodin Pellervo 20.9.2012.
![](../pics/pik_alakuva2012.jpg)
Pellervon Iso Kalenteri » sisältyy Maatilan Pellervon tilaukseen.