Viime vuodet ovat olleet osuustoimintaväelle hyvin opettavia.
Maailmalta on jo neljästi peräjälkeen tullut hälytys. Niiden jälkeen
yleensä havaitaan, että osuustoiminnan valtakunnallista
järjestötyötä sittenkin tarvitaan.
Pellervo-Seura on kokenut kovia. Ensin talousvaikeuksiin ajautunut
järjestö meinattiin talvella 2002 - 03 lopettaa. Järjestön suuret
missiot 1990-luvulla olivat tulleet täytetyiksi.
Samalla yritettiin tavoitella laajempipohjaisempaa valtakunnallista
järjestöä, Suomen Osuustoimintaliittoa (OT 6-7/02). Mutta
osuuskauppojen edustajat eivät lämmenneet ajatukselle.
Osuustoiminnan kenttä kuitenkin reagoi lakkautushankkeeseen ja
vaikutti merkittävästi siihen, että yli 100-vuotias Pellervo-Seura
jälleen kerran pelastui. Samalla järjestön talous ja toiminta
saneerattiin kuntoon viime vuoden aikana. Se näyttää tehdyillä
linjauksilla hyvin kestävän myös tänä vuonna ja todennäköisesti
seuraavinakin.
Järjestöön tulivat uusina mukaan myös Paikallisosuuspankkiliitto ja
uutta pienosuustoimintaa edustava Osuustoiminnan kehittäjät - Coop
Finland ry.
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
Nyt maailman puhurit sitten yrittävät riepottaa koko suomalaista
osuustoimintaliikettä. Tänä vuonna on tullut jo kolme hälytystä
peräkkäin.
Ensin korkein hallinto-oikeus laittoi äänestyspäätöksellä 4 - 3
kunnallisen sähkölaitoksen liittymismaksut verolle. Sen nojalla
verohallitus antoi yksiniittisen ohjeen, jolla haluttiin saada myös
vesi-, puhelin-, sähkö- ja tietoverkko-osuuskuntien liittymismaksut
arvonlisäverolle.
Tässä pahimmasta rytäkästä selvittäneen sillä, että osuuskunnat
tarkentavat omia sääntöjään ja määrittelevät liittymismaksut
säännöissä palautuskelpoisiksi jäsenille (OT 3/04).
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
Seuraavaksi lunta tupaan tuli toukokuussa, kun hallitus julkisti
esityksensä uudeksi yritys- ja pääomaverolaiksi (OT 3 ja 4/04).
Paljastui, että hallituksen edellisenä syksynä antamat lupaukset
osuustoiminnalle eivät jostakin käsittämättömästä syystä
pitäneet.
Osuuspääomia ei kohdella uudessa laissa tasapuolisesti
käytännössä kilpailevaan yritysmuotoon eli listaamattomiin
osakeyhtiöihin verrattuna. Se tulisi vuosien myötä vähitellen
johtamaan moniin ongelmiin eri puolilla, ellei eduskunta saa asiaa nyt
syksyn aikana korjatuksi.
Kiista on käytännöllinen mutta ennen kaikkea periaatteellinen. Sitä
ei kannata yrittää ratkaista tuijottamalla vanhoihin verotilastoihin
vaan kääntämällä katse ainakin 5 - 10 vuoden päähän
tulevaisuuteen. Paljolti kyse on suomalaisen yritystoiminnan
kehittämisedellytyksistä.
Kipeimmin asia koskettaa tuottajaosuustoimintaa ja uusosuustoimintaa.
Mutta myös palveluosuustoiminnan piirissä on paljon ihmisiä, joilla on
pääomatuloja useista eri osuuskunnista.
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
Nyt vielä EU on ajamassa uutta IAS 32 -standardia yritysten
kirjanpitoon. Se ei ota huomioon osuuskuntien ominaislaatua. Siksi on
muodostumassa uhka, että osuuskuntien jäsenten maksama oma pääoma
tulkittaisiinkin velaksi. Se ainakin näennäisesti laskisi
osuustoimintayritysten vakavaraisuutta.
Pellervo järjesti ongelmasta syyskuun lopussa neuvottelun, johon
osallistuivat muutamien suurimpien osuuskuntien edustajat yhdessä
viranomaisten kanssa. Pellervo on myös lähettänyt asiasta kannanoton
oikeusministeriölle.
Asia on otettu vakavasti selvitettäväksi. Aikataulu on ongelmallinen,
sillä uuden standardin pitäisi pörssilistatuissa yhtiöissä tulla
käytäntöön jo ensi vuoden alusta.
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
Ehkä tässä Siperia opettaa ot-väkeäkin. Suomalainen osuustoiminta
tarvitsee mahdollisimman aktiivisen ja vahvan puolustajan ja toiminnan
kehittäjän. Muuten yhä pahemmin joudumme erilaisten maailman myrskyjen
riepoteltaviksi. Sellainen puolustaja ja kehittäjä on ainakin
toistaiseksi ollut Pellervo-Seura osakkuusyhteisöineen.
Aikoinaan 1990-luvun alkupuolella ennakoimme yritystoiminnan ns.
paradigman, toimintalogiikan perusteellisen muutoksen. Valmensimme
osuustoimintaväkeä kohtaamaan sen. Tuo toimintaympäristön muutos
sitten myöhemmin toteutui, kun Suomi liittyi EU:hun 1.1.1995. Erityisesti
PTT ja Pellervo-Instituutti tekivät emo-Pellervon kanssa työn, jonka
arvoa tuskin voi kullassa mitata.
Tuon ajan OT-lehtiä selaillessani silmiin osuu tuttuja nimiä: Heikki
Haavisto, Samuli Skurnik, Risto Volanen,
Heikki Juutinen, Raija Volk,
Tuomas Kuhmonen... He ja monet muut varmistivat, että mittava työ
onnistui.
Meidän seuraava monen vuoden ponnistus oli saada maahan uusi
osuuskuntalaki. Se toteutui viimein vuoden 2002 alusta. Laki on jo ehtinyt
osoittautua toimivaksi niin pienille kuin suurille osuuskunnille ja eri
sektoreille.
Siinä välissä vuonna 1999 vietettiin suomalaisen osuustoiminnan
100-vuotisjuhliakin, tosin ilman työväenliikkeen osuustoiminnan
näkyvää edustusta.
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
Toimitusjohtaja Veikko Hämäläisen virkavapaus päättyi
syys-lokakuun vaihteessa, ja hän palasi takaisin Pellervon johtoon.
Vakavaraista järjestöä on myös mukavampi johtaa kuin vaikeuksissa
painiskelevaa Järvi-Suomen Porttia.
Portti on pärjännyt Vuosikirjamme analyyseissä 1995 - 2004
heikoiten. Tässä lehdessä kirjoitettiin kesällä 2001, että Portin -
jota yritysanalyytikko Jorma Savolainen on kuvannut Karjalan kauniiksi
neidoksi - olisi silloin heti oitis kannattanut suostua Pohjanmaan pojan -
Atrian - silloiseen kosintaan. Eli päästää sulho aittaansa. Ennen
Mikkelin investointeja.
Mutta kun näin ei kerran tapahtunut, niin nyt sitä on liian
myöhäistä katua. Portin isot investoinnit Mikkelin uusiin laitoksiin
olisi pystyttävä maksamaan omin voimin alta pois. Kenties vasta sen
jälkeen vapaa neito jälleen enemmälti kiinnostaisi kosiomiehiä, uusia
ja entisiä.
Mutta kun myös ikä tuppaa tekemään näissä asioissa omat
tepposensa, niin saattoipa Portti siis jäädä vanhaksipiiaksi.
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
![](../images/nelio.gif)
Kaikissa tapauksissa on jotakin yhteistä. - Seuraa monesti ongelmia,
jos ei tunneta ja mielletä osuustoimintaa omaksi toimintamallikseen - tai
jos ei riittävästi ymmärretä ympäröivän maailman muutosta.
Yhteistyön arvokin tulee parhaiten näkyviin vasta pitkällä
aikavälillä.
Välillä mieleen kyllä iskee ihan kumma ajatus. Pitäisikö meidän
sittenkin unohtaa tämä luterilainen työkulttuuri ja yhä hullummiksi
käyvien direktiivien ja standardien tarkka noudattaminen? Harvat
EU-alueellakaan niin tunnollisesti veroja makselevat kuin me suomalaiset.
Integraatio tässä tarkoittaisi sitä, että kaikki maailmassa
sekoittuu, niin hyvä kuin pahakin. Valtiovallan päättäjät
puntaroikoon tätäkin näkökantaa nyt syksyn aikana.
![](karjalainen.jpg)
Mauno-Markus Karjalainen
mauno-markus.karjalainen@pellervo.fi